Elsker du bøker?
Beklager. Er du Dmitrij?
–Det er feil passord. –Unnskyld.
–Jeg elsker bøker og de elsker meg. –Det var bedre. Jeg er Dmitrij.
Takk for at du foreslo Gogols "Nesen".
I tillegg til å være privatdetektiv skriver jeg litt på si.
Turgenjev, Dostojevskij, Gogol...
De holdt meg med selskap i fengselet i tre år.
–Hvorfor satt du i fengsel? –Blås i det. Kom, så setter vi oss.
–Du må finne en kvinne for meg. –Det er min spesialitet.
Hun var det eneste jeg tenkte på i fengselet.
–Hvor lenge var dere sammen? –En natt.
Et kjærligheten perfekt, er det nok. Og så ble jeg arrestert dagen etter.
Vi møttes i Brighton Beach. Har du vært der?
Nei. Suzanne ville gå på nattklubb der.
–Vi gikk aldri. Så slo hun opp. –Selvsagt.
Hva tilbød du henne for å bli? Diamanter? Gull? Bil med soltak?
Jeg tryglet, og...
Gråt? Bra, det er naturlig.
Men man må også være sterk. Kvinnene vil at vi skal bestemme.
–Men gjør de virkelig det? –Det gjør de.
Min kvinne...
Jeg kjenner bare artistnavnet hennes.
Irina, den ensomme hvite duen.
Hun sang på Cafe Tatiana.
Jeg går gjerne dit, men hvorfor går du ikke selv?
Tilsynsføreren min lar meg ikke gå ut om kvelden.
På nettet fant jeg en leilighet, en ergometersykkel og deg.
–Jeg skal gå til Tatiana. –Spasiba.
Vær så snill og finn kvinnen min.
Mistet jeg Suzanne fordi vi aldri gikk ut, eller fordi jeg var usikker?
Begge. Men jeg kan ikke tenke på deres mislykkede forhold akkurat nå.
Jeg er ille ute.
Bladet går dårlig. Enkeltsalg, abonnementer, annonser...
–Alt er min feil. –Alle aviser er døende.
Ja, men noen vil overleve. Vi...jeg må tilpasse meg.
Vårt største problem er at vi mistet over 37 % av våre kvinnelige lesere.
Hva vil du gjøre med det? Ansette flere kvinnelige skribenter?
Det blir steg to.
Første steg er å forandre meg. Har jeg det bra, så går bladet bra.
Du har sagt at det er umulig å forandres etter at man fyller 55.
Psykologen min har foreslått noe radikalt.
Å eksperimentere med biseksualitet.
–Jeg må rydde her inne. –Selvsagt. Unnskyld.
Han sier jeg vil komme i kontakt med min kvinnelige side.
–Psykologen din virker sprø. –Det er det som gir dem innsikt.
–Dette er galskap. –Jeg gjør hva som helst for bladet.
Du kommer bare til å bli mer homofil, ikke feminin.
Helt greit. Hvem designer dameklær? Homser.
Hvem tiltrekker kvinner? Homser. Hvem skriver kvinneserier? Homser.
Det er eneste utvei. Og jeg er fordomsfri.
Laurence Olivier og Danny Kaye var et par.
To favoritter, morsomt nok. De var som to sider av en underlig mynt.
Hamlet og hoffnarren. Den tragiske prinsen og technicolor–klovnen.
Det er vanskelig å se for seg.
–Hvem tror du tok rollen som kvinne? –Danny Kaye.
Han var flink med aksenter. Olivier kunne få en ny kvinne hver kveld.
Hvitvin, takk.
Jeg leter etter en sangerinne. Irina, den ensomme hvite duen.
Jeg leter etter Irina, den ensomme hvite duen.
–Er du turist? –Nei, jeg bor i Brooklyn.
Sett deg og spis et russisk måltid.
Vodka, kaviar, blini...
Hvem er den vakre sangerinnen?
Basia. Hun er ikke interessert av peniser. Hun er lesbe.
Å, jeg mente ikke...
Heter noen av sangerinnene her Irina, den ensomme hvite duen?
Vi har en ensom spurv. Hun synger i morgen.
Takk!
Takk.
Na zdorovje!
Lages virkelig vodka av poteter?
Jeg er skikkelig bakfull etter vodkaen.
Skriv. Jeg jobber best bakfull. Færre hjerneceller som forstyrrer.
Dette gjorde jeg i går morges rett etter at jeg spydde.
I fantasien min er jeg så stor. Enorm, men dårlig utnyttet.
Den handler om å være sæddonor, og at Leah ikke vil ligge med meg.
Strålende arbeid.
–Jeg er så dårlig... –Vi går og tar oss en drink.
Nei, jeg må tilbake til klubben i kveld.
Er den ensomme spurven Irina?
Jeg fatter ikke at jeg aldri tok med Suzanne til Brighton Beach.
Ta med henne i kveld. Dere har jo ikke hatt noen tilbakefall ennå.
Det er på høy tid!
Leah og jeg kan bli med. Vi skal jobbe med intimitetsproblemene våre.
Drar dere, vil vi ikke krangle, og det er bra for intimiteten.
Mi vida loca...
–Suzanne? Det er Jonathan. –Jeg vet det. Hva gjelder det?
For det første er jeg veldig lei for det som skjedde sist vi møttes.
Vi dro jo aldri til Brighton Beach, fordi det var for langt dit?
Du og jeg drar dit i kveld.
–Vi spiser middag, drikker, danser... –Jeg vil ikke se deg drikke.
Vann, altså. Vi drikker vann etter dansen.
–Hva gjelder dette? –Ingenting. Jeg føler meg bare–
–besluttsom. Du skal få den kvelden du aldri fikk.
–Vi burde nok ikke gå ut. –Det er platonisk.
–Er det platonisk å danse? –Ja, vi står en meter fra hverandre.
Og det blir mange andre. Ray og Leah... Masse folk.
–Ja, jeg har alltid villet dra dit. –Jeg skal sitte langt unna deg.
Og sender platoniske kjærlighetsbrev.
Platoniske kjærlighetsbrev?
–Jeg trodde det bare skulle være oss. –Det føltes enklere å dra med dem.
–Dessuten deler han og jeg taxi. –Den kunne jeg betalt.
I kveld betaler jeg...og Jonathan.
Litt potetsprit...
–Hva gjør du? –Bestråler den. Som Iceman i X–men.
Kan vi la være å prate om tegneserier en eneste kveld?
Skål for den vakreste jenta i Brighton Beach.
–Hei, Leah. Hei, Ray. –Vil dere ha litt vodka?
–Jeg trodde det ville være flere her. –Og jeg færre.
Bare vent, snart er det som et stort russisk bryllup her.
Her var det ubegrenset med vodka. Skål for spritkongen.
Du skulle jo ikke drikke.
Det var bare en feiringsskål. Man må følge skikkene.
Nå bytter jeg til vann. Skål for vann.
La oss danse!
–Tærne mine sitter sammen. –Ikke vær barnslig.
Det er lenge siden vi danset sammen.
Min herre...
Jeg sa vi skulle danse en meter fra hverandre,–
– men går det bra med en halvmeter? –Ja, det gjør det vel.
–Er det ikke moro? –Jo, det er det virkelig.
–Du får komme nærmere om du vil. –Mener du det?
Sitt ned, alle sammen!
Mine damer og herrer, en stor applaus for–
–Nadia, den ensomme spurven.
Det er nok hun jeg leter etter. Hun er vakker.
Kjenner du henne?
Nei, ikke i det hele tatt. Ikke enda. Det er komplisert.
Det er George. Jeg må svare.
Men du har det da moro? Vi er jo i Brighton Beach.
George? Vent, det er så høy musikk her.
–Hva gjelder det? –Tenk om jeg ikke kommer tilbake?
–Hvis jeg blir homse tvers igjennom? –I så fall var det forutbestemt.
Du har helt rett. Det gagnet Yon Wickers karriere.
Alle bladene hans gikk strålende etter at han ble homoseksuell.
Takk! OK...
Vet du hvor jeg får tak i en eskortegutt?
–Det er dårlig dekning. –Jeg vet ikke hvor man finner sånne.
–Google "eskortegutt New York". –Vent, dekningen er elendig.
Google "eskortegutt New York".
Nei, google "homoseksuell eskortegutt New York".
–Adjø. Jeg er på russisk nattklubb. –Det vil jeg også være!
Vennen min... Samme kan det være. Dere jobber her, eller?
Var "Nadia, den ensomme spurven", "Irina, den ensomme hvite duen" før?
Hvorfor spør du så mye? I går sa du–
–at en vennen din lette etter duen.
–Hvem jobber du for? –Ingen. Nå glemmer vi dette.
Jeg har glemt det alt, så jeg går inn igjen.
–Du er en tosk. –Ikke rør meg!
Vennene mine er der inne. Jeg har betalt 38 dollar.
–Kom aldri hit igjen. –Vennene mine, da? Slipp meg!
Kommer du tilbake knekker vi deg.
Pokker!
Jobber du for Dmitrij? Han er vennen min.
Hun vil du skal ringe henne. Sangerinnen, Irina!
Ring i morgen. Jeg kan ikke prate, det er farlig.
Kan du hjelpe meg inn? Dama mi er der inne!
Ray?
Det står at jeg ikke er legitimert, og det gjør det mer lovlig.
Oppdragsgiveren min har sittet inne, men han er en stor romantiker.
–Hører dere etter? –Jeg hører etter.
Jeg trodde det skulle bli kvelden i Brighton Beach som vi aldri fikk.
Det var jo det du sa.
I stedet drikker du vodka og lar meg sitte alene for å finne en sanger.
Men jeg gjorde det i kjærlighetens navn!
Du gjorde det for deg selv. Du lever i en egoistisk fantasiverden.
Ikke snakk til meg, er du snill. Neste t–banestasjon, takk.
Denne gangen var det ikke meg.
Jeg er på din side.
–Irina? –Ja.
–Og du er privatpurken. –Ja, eller privatdetektiven.
Takk for at du kom. Jeg liker ikke telefoner.
Få se om jeg har skjønt dette...
Tidligere sang du som den ensomme hvite duen.
Hvorfor byttet du til spurven?
Jeg liker fugler. Hvert år er jeg en ny, ensom fugl.
Du slipper kanskje å være ensom. Dmitrij ba meg finne deg.
–Hvorfor det? –Fordi han elsker deg.
–Han sitter fortsatt i fengsel. –Han er fri. Vil du møte ham?
Ja, jeg vil veldig gjerne møte ham.
Tusen takk, min lille detektiv.
Det var psykologen min som foreslo dette.
–At du skulle komme ut av skapet? –Nei, ikke helt.
Jeg prøver å komme i kontakt med min kvinnelige side.
Jeg er sjefsredaktør for et blad.
Vi mistet mange kvinnelige lesere, og jeg må nå frem til dem.
–Tror du dette vil hjelpe? –Jeg vil tenke fordomsfritt.
Hvis du vil tenkte fordomsfritt,–
–så ikke tenk på ting som "mannlige" eller "kvinnelige".
Har du lest Klaus Kinskis memoarer?
–Nei. Mener du Werner Herzogs muse? –Ja.
Han kunne knulle eller bli knullet. Han bestemte selv hvem han var.
Vil du at bladet skal gå bedre, så prøv å være som Klaus Kinski.
Har du lest Woody Allens "The Whores of Mensa"?
Nei, men jeg liker bøkene enda bedre enn filmene.
Nå...vil du gjøre et forsøk?
Jeg synes du er kjekk, som en veltrent Samuel Beckett.
Jeg skal ledsage Dmitrij i kveld. Han trenger meg som støtte, sa han.
–Støtte? Det hørtes farlig ut. –Mer som en russisk støttespiller.
Du burde unngått ham. Leah er fortsatt sint for i går kveld.
–Jeg vet det, men det er min feil. –Ja, det er det.
Nå tvinger hun meg til å gi henne tidsbestemt massasje.
Hun kjøper en eggeklokke nå.
–Skal du virkelig være støttespiller? –Ja. Jeg lovte.
Han tror jeg er en modig detektiv, og jeg har alt fått 200 dollar.
I så fall har jeg noe til deg...
De har tilhørt onkelen min.
Han døde av skrumplever. Disse var også hans. Skål!
Se, Ray, jeg fant en flott eggeklokke.
Promenaden minner om Svartehavet, men jentene burde vært toppløse.
Hvorfor er amerikanere redde for nakne bryster?
–Jeg har aldri besøkt en sånn strand. –Gjør det. Jeg tenkte på deg i går.
Du burde ta med jenta di hit, så kanskje dere blir sammen igjen.
Du må være synsk. I går kveld testet jeg det.
–Jeg dummet meg skikkelig ut. –Det var leit.
Hjertet er knust igjen, men nå er jeg vant til det.
Irina! Du fant henne.
Broren min sitter i fengsel på grunn av deg!
Dra hjem, detektiv. Dette angår ikke deg.
Vi gjemmer oss her.
Pokker! Vi kommer til å dø!
Nei da, du klarte deg bra. Du reddet meg, jeg er takknemlig.
–Klarte jeg meg bra? –Du utviste stort mot.
Du traff sjefen midt på nesa.
Jeg siktet ikke på ham. Nei, ingenting, jeg bare...
Jeg er glad for at vi ga svina en lærepenge.
Hva skjedde med deg og Irinas bror?
Da politiet tok meg, tok de ham også. Og han sitter fortsatt inne.
Jeg trodde ikke hun var sint etter kjærlighetsnatten vår.
Men nå er min kjærlighet begravd.
Jeg fortsetter som deg, med knust hjerte.
–Hva gjør vi nå? –De går der, vi går dit.
Adjø, min nye venn. Jeg vet ikke om vi ses igjen,–
–men håper ditt hjerte brister ofte, for da har du vært forelsket ofte.
Beklager at jeg forstyrrer, George,–
–men denne kvelden var spinnvill. Skal vi ta en drink?
Ikke nå. Jeg har selskap.
–Husker du hva jeg skulle google? –Jøss... Hvordan går det?
Jeg er ingen Danny Kaye.
Jeg elsker Danny Kaye, spesielt "Generalinspektøren".
Jeg har "Generalinspektører". Vi kan se på den, om du vil.
Vi skal se på "Generalinspektører". Du kan jo komme hit!
Håper Jonathan ikke mistet slåsshansken.
Slutt å prate om Jonathan. Dette er en øvelse i intimitet for oss.
Tekst: Nicolai Herzog www.broadcasttext.com